A peregrináció forgandó: A kései peregrináció arányai és árnyai – a sárospataki példa
Ugrai János, tanulmány, Gerundium, 2017
1781 és 1857 között a Sárospataki Református Kollégium professzorainak kétharmada, ifjú tanárainak majdnem fele külföldi egyetemekre és főiskolákra ment tanulni. Hollandia helyett a 19. századra az 1–3 éves tanulmányutak legkedveltebb célpontjai a könnyebben elérhető német egyetemek voltak. Az új korszak jele volt, hogy a Református Kollégium leghíresebb professzorai azok voltak, akik távol maradtak ettől a peregrinációtól, és akik közül sokan az MTA tagjai lettek. Érdekes módon a fő tantervi reformok és törekvések a reformidőszakban is összekapcsolódhatnak ilyen adatokkal, köztük Erdélyi János, Kövy Sándor, Nyíry István és Pálkövi Antal. Összehasonlítva a két professzor életét, teljesen ellentétes eredményekre juthatunk: míg Beregszászi Nagy Pál peregrinációinak nagy sikere gyors kudarchoz vezetett, Őri Fülep Gábor karrierje hosszú külföldi tartózkodás után vette kezdetét.