„…míg lesz szegény, mindig több szegény lesz”. József Attila „szegényember-verseiről”
Tverdota György, publicisztika, Élet és Irodalom, 2015
József Attila: Lopók között szegényember, Szegényember balladája, Szegényember szeretője, Aki szegény, az a legszegényebb, Szegényember a XX. században [Szélkiáltó madár], Külvárosi éj, Munkások, Mondd, mit érlel…, Elégia, [Magad emésztő…], Thomas Mann üdvözlése, Április 11, Hazám, Emberek, [Szállj költemény…], Flóra – 3. Már két milliárd, Könnyű, fehér ruhában, Holt vidék, Medvetánc, Koldusok, Tiszta szívvel, Tiszazug, Szélkiáltó madár című verseiről. Említve: Halotti beszéd, Ady Endre: A grófi szérün, Az öreg Kúnné, Babits Mihály: Cigány a siralomházban, Móricz Zsigmond: Szegény emberek, Barta Sándor: Mese a szegény meg a ravasz emberről a kalácskahusu asszonyról a fűről a fáról a vízesésről; életről halálról, Kosztolányi Dezső: Édes Anna, A szegény kisgyermek panaszai, Szabó Lőrinc: Kalibán, Erdélyi József: Ibolyalevél című művei.