Irónia és idegenség. Füst Milán-versek világképe a recepció tükrében
Szilveszter László Szilárd, tanulmány, Nyelv- és Irodalomtudományi Közlemények, 2014
Az irónia fogalma a Nyugat körében, különösen Füst Milánnál, Kis Pintér Imre: A semmi hőse. Füst Milán költői világképe c. kötete alapján. Füst jellegzetes, elidegenítő stilisztikai-poétikai beszédmódjáról, különösen Óda Pártfogómhoz!; Egy régi költő műve: Óda a Fejedelemhez!; Zsoltár: „Ó, Uram, engem bántanak”; Kérés a hatalmasokhoz: Epilógus; O beata solitudo! O sole beatitudo!; Messzi fény, az Arménia!; A szőlőműves; A hold; Szellemek utcája; Szózat az aggastyánhoz; Cantus firmus; Önarckép; Öregség; Mózes számadása; A névtelen iszik; Az igaztevőkhöz; Habok a köd alatt; Copperfield Dávidhoz; Levél Oidipúsz haláláról c. verseiben. Intertextuális utalások a versekben, Schein Gábor Füst-monográfiája alapján. Említve: Babits Mihály, Kosztolányi Dezső.