Erdély felől
Bertha Zoltán, 2013
„…ámulni ezen a játékon, melyet ember és természet egyaránt játszik”: Tamási Áron székely népi humora és kedélyvilága, 7; Nyirő József Krisztus-drámája, 20; „A szép mindig korszerű”: Dsida Jenő kritikai nézeteiről, 34; „Az igazságot is meg lehet szokni”: Trianon részleges revíziója, Észak-Erdély 1940-es visszatérése – az irodalom tükrében, 58; Harmadik út és kisebbségi magyarság: in memoriam Szárszó 1943, 81; Magyarság és Európa: Németh László eszmevilágában, 110; Te és a világ: a bölcselő Wass Albertről, 130; Szociográfia, sorsirodalom, magyarságtudomány: Cseke Péter és az erdélyi magyar művelődéstörténet, 138; Egy nagyszabású új Tamási-monográfia: Sipos Lajos: Tamási Áron, 159; Tanulmánykötet Makkai Sándorról: ifj. Fekete Károly: Tudománnyal és a hit pajzsával, 165; Számvetés és perújrafelvétel: Szász István Tas könyve a kolozsvári Hitel szellemi műhelyéről, 175; A kritikaíró Szilágyi Domokos, 183; Bálint Tibor, 196; „Mindenki átmenti magát, de ki menti át az összmagyar nemzetet”?: nyelvi, etnikai, politikai humor Páskándi Géza Szekusok című nagyregényében, 202; In memoriam Páskándi Géza, 214; „Psalmus Transsylvanicus”: vallási, biblikus képzetformák az újabb erdélyi magyar lírában, 217; Sors, identitás, megmaradás, 229.