Confessio de mediatore…
Heltai Gáspár, vitairat, 1555.
Heltai Gáspár, pamphlet, 1555.
Nincs RMNy
RMK III. 432.
No RMNy
Confessio de mediatore generis Humani Iesu Christo uero Deo & Homine, contracta nomine & uoluntate Ministrorum Ecclesiae in urbe Claudiopoli in Pannonia. A Casparo Helti eius loci Pastore. Ex ueterum & Recentium Theologorum scriptis. Viterbergae. Anno m. d. lv. (Viti Creutzer)
Vitairat Franciscus Stancaro unitárius irányba hajló nézeteivel szemben. A mű négy argumentumban osztja meg véleményét Stancaro álláspontjáról. Ugyanekkor Dávid Ferenc Dialysis scripit (RMNy 127.) című nyomtatványában az 1554–1555 év fordulóján tartott széki gyűlés első artikulusának megvédésére írt hasonló jellegű művet, szintén Stancero nézeteivel vitatkozva. Szabó Károly az RMK I. kötetében is említést tesz e nyomtatványról Heltai Agenda (RMK I. 37 = RMNy 154) című munkája kapcsán: "Heltai […] 1553-tól 1559-ig, mint maga mondja, 6 éven át nyomdász gyanánt nem működött. Föltűnően igazolja ezt az a körülmény is, hogy ő a Kolozsvártt izgató Stancar hittudományi tétele ellen irt «Confessio de mediatore generis humani, Jesu Christo» czimű latin munkáját 1555-ben Wittenbergben nyomtatta: mit bizonyosan nem fog ott tenni, ha saját nyomdával rendelkezhetett, vagy az itt ekkor működött nyomdászszal Hofgreffel jó viszonyban állott volna." Szabó Károly megjegyzése kapcsán ugyanakkor meg kell jegyezni – már csak azért is, mert Hoffgreff és Heltai viszonyának megromlása régóta fennálló, alaptalan hagyomány eredménye – hogy 1554–1555 során Stancaro a széki és az erdődi zsinatokon vereséget szenvedett, s kiutasíttatott Erdélyből. Ennek következtében Kolozsvárott nem tűnik reálisnak a vita újbóli felelevenítése és ennek hatására Stancaro negatív reklámja. Mivel azonban Stancaro unitárius irányba hajló nézeteit ekkor Európában egyre többen kezdték hirdetni, így kézenfekvő, hogy ne Erdélyben, hanem nyugaton adja ki Heltai művét. Az is elképzelhető ugyanakkor, hogy Heltai még akkor küldte el művét Wittenbergbe, amikor Stancaro még tényleges fenyegetést jelentett az Erdélyi lelkészek számára. Ezzel kapcsolatos információink hiányosak.
Kolofón: VVITEBERGAE. Ex officina typographica Viti Creutzer.
A–D7 = 31 fol. 8°
Az RMNy-ben nem szereplő példány.
Az RMNy-ben nem szereplő példány. Nincs benne bejegyzés.
Korábban a Staatsbibliothek zu Berlin példánya volt, mely a II. világháborút követően került Oroszországba. A példányhoz tartozó berlini raktári szám: Co 7840
Kézirat. Az RMNy-ben nem szereplő példány.
Könyvtár
Library