A láthatatlan pirámis (Tóth Jolán versei)
Havas Gyula, recenzió, Nyugat, 1917
"Kifejezésben, eszközökben, sokszor mondanivalókban is sok dilettantizmus, tisztán felívelő lendületekben gyakori zavaros és erőtlen aláhanyatlás, szüntelen — bár nyilván öntudatlan — koncessziók nem is fontos és szükségszerű külsőségek kedvéért a tartalom rovására, képzavarok és ellentmondások legjellemzőbb fogyatkozásai ezeknek a verseknek, amelyeknek vergődő, fájdalmas sorai mögül mégis, rejtetten és felszabadulatlanul, határozott költői ihletettség lüktetését érzem ki."
Arany-emlékszám