Kaland
Kosztolányi Dezső, tárcanovella, A Pesti Hírlap Vasárnapja, 1931
„Ma délelőtt sok gond és nyugtalanság közepette rohantam a városban s amint ilyenkor szoktam, egyszerre több dologra gondoltam, például arra, hogy legkedvesebb töltőtollam ismét csöpög, hogy borotválkozás közben ismét megvágtam az állam, hogy rekedtségem ismét egy kezdődő, de hosszu nátha előjele, szóval éppen ilyen és ehhez hasonló semmiségekkel bibelődtem, melyek csak másoknak semmiségek, nekem azonban korszakalkotó események, mikor egy sarkon váratlanul feltünt az a barátom, akit átlag minden tiz esztendőben látok egyszer, többnyire ilyen ideges délelőttökön, az a régi, jó barátom, akinek sohase jut eszembe a neve, az a gyermekkori barátom, akiről mindössze annyit sejtek, hogy régi, jó, gyermekkori barátom és hogy tegezem őt.”