Stockholmi utca
Kosztolányi Dezső, mozaikok, Pesti Hírlap, 1934
„Itt északon a gyümölcs becses és tisztelt, talán azért, mert kevesebb van belőle és nem hever éretten, izesen, illatosan roskadó kosarakban, garabókban, mint otthon minálunk. / Most veszem észre, hogy zsebemben elhoztam ide egy otthoni gyufásdobozt. / Az ágyra vetett lepedő még a vendégfogadóban is földig ér s csipkével van beszegve. / Ablakomból nem győzöm bámulni az emelődarukat, ezeket a hórihorgas, szemfüles, lángeszü gépeket, melyek reggeltől-estig serénykednek, ki és be rakodnak a tengeri hajókba, jobbra-balra fordulnak, lehajolnak, fölemelkednek, pipiskednek, nyakukat előre és hátra nyujtják s egyetlen játszi mozdulattal zongorákat emelnek föl, tesznek ki a partra, vagy egy vasketrecet, melyben két eleven tigris van az állatkert számára, vagy kecses ládikákat, melyeket egyenesen a várakozó munkások kezébe helyeznek miliméternyi pontossággal. / A parkban a Linné-szobor körül magyarul beszélek. / A koporsós-üzletek kirakatában mindenütt a földön életnagyságu, valódi koporsók vannak, üresen, egy örök lakóra várva, mint kinálkozó üzleti portékák, hogy a vevőközönség figyelmét fölkeltsék.”