Ákom-bákom
Kosztolányi Dezső, mozaikok, A Pesti Hírlap Vasárnapja, 1934
„Üde, nyári reggel, amikor pünkösdi rózsák bólogatnak a kék levegőben, az utcán egy nyitott ablakból ezt hallom: cé dé é ef gé á há cé./ Nem tehetek róla, de számomra még mindig megnyugtató, folyton megujuló fölfedezés, hogy 2x2=4. / Minap telefonoztam orvosomnak, hogy szeretném fölkeresni. Alkalmazottja azt közölte, hogy a doktor ur nem fogadhat, mert meghült, ágyban fekszik, beteg. / Ütött-kopott vityilló előtt haladok el s lábam gyökeret ver, ugy bámulom düledező, vizrózsás falait, süppeteg lépcsőit, máladozó kapufáját, hólyagos-zöld ablaküvegeit, melyek szinte kancsitanak a verőfényben. / Félkezü, szakállas koldus kéreget az utcán."